Този Кишор е проклет негодник.
Много пъти съм го виждал в киното с момичета.
Преди всичко осъзнай стойността си.
Знаеш ли какво място заемаш в сърцето ми?
Аз съм ти го отдал цялото!
Ти няма да тръгнеш против волята на родителите си.
А те мислят само за себе си.
Откъде могат да знаят ще бъдеш ли щастлива с него или не?
Това е твоят живот. Не го жертвай заради този негодник.
Казах ти всичко, което исках...
До сега на никого не съм разказвал за себе си.
Зная, че не ти харесват подобни разговори.
Повече няма да те притеснявам.
Ща забравим, че се познаваме.
Повече не трябва да ме виждаш.
Разбра ли?
Не обичам да искам извинение.
Но ти си добро момиче.
И няма нищо лошо, ако ти се извиня.
Толкова дълго те тормозих. Прости ми за всичко.
Сбогом.
Кадир! Не знаех, че можеш да говориш така.
Проклет дебелак...
Няколко месеца по късно.
Моля ви, отместете се.
Госпожо... - Да.
Имам малка молба. - Каква.
Довечера заминаваме на гости при роднини.
Дъщерята на сестра ми се омъжва в Делхи.
Анита има изпити, затова не може да тръгне с нас.
А ако не отидем роднините ми ще се обидят.
Ако я наглеждате...
Разбира се. Може спокойно да отидете.
Господи!
Глупак!
Ела, сестричке. Те ще те разберат.
Какво има, скъпа?
Мамо, тя не умее да готви.
Всичко загоря.
Поканих я да вечеря с нас, но тя отказва.
Утре има изпити.
Трябваше да ми кажеш, щях да приготвя нещо.
Влез... днес ще вечеряш с нас.
Не, лельо. Не искам.
Майка ти ме предупреди. Не се срамувай.
Не, лельо...
Да не би баща ти да ти е забранил да се храниш в дома ни?
Не, чичо. Нищо подобно.
Тогава яж.
Всички те молим.
Хайде. - Ела, сестричке.
Защо си готвила сама?
Трябваше веднага да дойдеш у нас.
Нямаме нищо друго, освен ориз. Не се обиждай.
Яж, скъпа.
Яж, сестричке.
Хапни си хубаво, скъпа.
Не трябва да се срамуваш.
Погледни как яде той.
Сега погледни, тя ще донесе омлет само за него.
Тя ще ти предложи, но ти й откажи.
Приготвен е специално за него. Специално блюдо!
Анита, искаш ли омлет? - Не, лельо.
Сега виж как ще яде.
На теб казвам! Ела. - Идвам, мамо!
Защо крещиш?
Щом семейството й е заминало, ние ли трябва да й прислужваме?
Зная как ще погледне на мен, ако сега се натреса в дома й.
Те молят Ану да остане да нощува при теб.
Мама ме помоли да ти предам това.
Не мога да ти го подам от тук.
Кафе... - Аз не пия кафе.
А чай?
Мамо, тя иска чай.
Чай.
Не искам чай. Какво ще кажеш за "Хорликс"?
Продава се в чайната.
Защо правиш това?
Все още не си се променил, нали?
Ще дойдеш ли отново?
Ако идваш, ще можеш ли да ме събудиш след 10 минути?
Много ми се спи.
Но ако се успя, ще проваля изпитите си.
Странно ми е да те моля за помощ, но няма кого друг да помоля.
Мама ти е приготвила закуска.
Няма да ям преди изпита.
Хапни поне един банан и тръгвай.
Нима не казах, че няма да ям?
Не се прави на идиот.
Изпитът ще продължи три часа.
Нима нямаш нужда малко да се подкрепиш?
Яж.
Вземи.
Иначе, може и да припаднеш.
Ще се умориш до спирката на автобуса.
Почакай, ще взема мотоциклета от Ананд.
Ще те откарам до колежа.
Не, благодаря. Ще отида с автобуса.
Вече е 8:30. Докато стигнеш, изпитът ще е приключил.
В сърцето ми няма нищо.
Ако и ти чувстваш същото, сядай.
Наистина ли искаш да закъснееш за изпита?
Хей!
- О, Господи!
Написа ли всичко на изпита?
Значи си се провалила?
Какво е това?
Кое?
Защо ме чакаш?
Най-накрая показа истинското си лице!
Ако ти дам малко свобода и започваш със старите си трикове.
Не е така.
Тогава какво означава всичко това?
Приеми го за приятелство.
Нито един приятел няма да направи нещо подобно.
Защо се обличаш в джинси и риза?
Чуридар ти отива много!
В онзи бял чуридар беше великолепна!
Не сменяй темата!
Добре. Сядай.
Много съм гладен. Даже и зъбите си още не съм мил.
Няма да дойда с теб. Ще се прибера с автобуса.
Както искаш. Довиждане.
Сега вярваш ли, че това е приятелство, а не любов?
Какво означава мълчанието ти?
Не ми е нужно приятелството ти.
Защо?
Само устните ти изричат, че е приятелство.
Очите ти говорят друго.
Обикновени очи.
Колко пъти да ти повтарям? Остави ме на спокойствие?
Страхуваш се да се влюбиш в мен.
Какво? Я повтори какво каза...
Поглеждал ли си се в огледало?
Опитай да прочетеш заглавието на тази книга.
И за желанията има граници.
Кой си ти и коя съм аз?
Господи! Това беше добра шега!
Моля те, не се заблуждавай.
Помниш ли, ти ми каза,
че на село те очаква годеница.
На нея предложи приятелството си.
Защо плачеш?
Не плача.
Видях, че плачеш.
Не съм плакал.
Имам само едно съмнение.
Половин година бягам след теб.
Ти разбираше прекрасно това.
Защо още в началото не ми каза това?
Защо не ми го каза?
Виж, ти много ми харесваш.
Всичко бих направил за теб.
Винаги ще мисля за теб.
Нито ти, нито аз можем да спрем това.
Кажи ми, кой друг мисли за теб сега?
Може би майка ти...
Тя би искала спокойно да се върнеш от колежа.
Това е. Някой друг?
Баща ти, брат ти, приятелите ти, роднините ти... никой!
Аз винаги мисля за теб.
Даже и сега мисля как по-безопасно да се прибереш у дома.
Смятам, че и едно камъче не трябва да нарани крака ти.
Момчето, което идва...
Смятам, че даже не трябва да те поглежда.
Хей, отдръпни се!
Какво си ме зяпнал? Върви си по пътя!
Какво има, момче? За първи път ли виждаш красиво момиче?
Сега я умолявам за любовта й.
Мини от тази страна.
Колата...
Всяка минута мисля за теб.
Мислиш, че не мога да се грижа за теб цял живот?
Не трябва да ме обичаш заради това.
Но поне приеми приятелството ми.
Ще ми е достатъчно само да те виждам.
Мамо...
Колко пъти помисли за мен от сутринта?
Защо ме питаш?
Какво се е случило? Какъв е този странен въпрос?
Мамо, кажи ми.
Колко пъти помисли за мен?
Защо да мисля за теб?
Ти не си единствената ми грижа.
Трябва да мисля за баща ти, за брат ти и за целият дом.
Как мога да мисля само за теб?
До 4-ти трябва да платим 30000 рупии.
Иначе те ще дойдат и ще ни изхвърлят от тук.
Анита, ще ми направиш ли една услуга?
Обади се на Кишор и попитай...
ще внесе ли вноската и този месец баща му.
Поне да имаме малко спокойствие.
Преди водехме разкошен живот.
А сега икономисваме всяко пени.
С милостта на Бог, ти ще се омъжиш за Кишор...
и отново ще заживеем спокойно.
Настъпи време за мечти...
Безоблачно време...
Ще бъде ли винаги така?
Общуваме с погледи...
и променяме съдбата си.
Може ли корабът да плава без капитан?
Време е разстоянието между нас да се стопи...
Сърцата ни нямай покой.
Самотните нощи причиняват болка.
Това е чудото на младостта.
Това е трудна възраст.
Ще мечтаем един за друг...
Сърцата ни горят от любов.
Това е божествена тайна.
Най-сладките дума на света са думите на влюбените.
В тишината чуваме само звука от дъжда.
Настъпи време за мечти...
Безоблачно време...
Ще бъде ли винаги така?
Общуваме с погледи...
и променяме съдбата си.
Може ли корабът да плава без капитан?
Сухите крака нямат допир с морето.
Ако и двамата сме толкова различни, приятелството ни е безсмислено.
Птица, неспособна да лети не е птица.
Запечатаното сърце не можеш да го плениш.
Докъде ще ни доведе търсенето?
Търсим този, който ще запали фитила на лампата...
Не можем открито да говорим с майките си.
Би било възможно, ако това е само приятелство.
Желанията ни заливат.
Няма начин да го спрем.
Настъпи време за мечти...
Безоблачно време...
Ще бъде ли винаги така?
Общуваме с погледи...
...и променяме съдбите си.
Може ли корабът да плава без капитан?
Защо е толкова влажно днес?
Приятното време ни приканва да се слеем в екстаз.
Без сън посрещам утрото...
Харесва ми тази тишина.
Прочитайки името ми в името на магазина,
ти се чувстваш безкрайно щастлив.
Често се гневя...
но гневът ми изчезва, като капки роса под слънцето.
Земетресението не е опасно.
Опасни са трусовете в сърцето.
Настъпи време за мечти...
Безоблачно време...
Ще бъде ли винаги така?
Общуваме с погледи...
...и променяме съдбите си.
Може ли корабът да плава без капитан?
Хей, Ани...
Анита! Господи! Не!
Какво по дяволите...
Какво правиш тук?
Не викай.
Господи! Какво искаш?
Анита, кълна се, че повече няма да те безпокоя.
Щом не ме обичаш...
Но не ми отказвай приятелството си.
Не мога и секунда, без да те видя и да поговоря с теб.
Дойде, за да ми кажеш това?
Не само..
Какво има още?
Обичам те, Анита.
Моля те, опитай се да ме обикнеш.
Хей, не ме бий! Мога да падна!
Хей...
Ето, премери го.
Мамо, излез.
Защо искаш да изляза?
Премери го.
Да видим дали ще ти стане.
Мамо...
Дълго избирах, докато намеря този модел.
Не зная какво толкова има в него, че да струва 500 рупии.
Хайде, премери го.
Свали си тениската.
Аз също си купих нов. Искаш ли да ти го покажа?
Мамо, моля те, излез!
Върни се след 10 минути.
Защо? - Моля те, излез!
Защо се срамуваш, сякаш за първи път ще се събличаш пред мен?
Добре, ще изляза.
Изведнъж стана много срамежлива.
Стига... млъкни!
Върви си... махай се!
Защо ме гониш като куче?
Кажи ми, обичаш ли ме или не?
Откачи ли?
Обидих те и те ударих с обувката си.
Днес също си го получи.
И отново ме питаш същото?
Даже и след сватбата ти ще ти повтарям все същото.
"Обичам те"
Моля те, дай ми шанс.
Добре, не ме обичаш. И няма нужда.
Отново ще станем приятели.
Ще се омъжиш за този Кишор.
Но моля те, да ми шанс...
Молиш ме, като просяк. Не се ли срамуваш?
Никак.
В наши дни е трудно да намериш красиво момиче.
А ако намериш, се оказва, че вече е нечия годеница.
Това се отнася до живота ми. Защо трябва да се срамувам?
Невъзможно е, каквото и да казваш.
Моля те, разбери го най-после.
Слизай. Може да паднеш.
Добре, поне приятелство?
Моля те, ако мама те види ще възникнат проблеми.
Върви...
Глупак!
Даже след всичко, аз все още ходя след теб.
Нима не разбираш колко силно те обичам?
Това е. Повече и дума няма да кажа.
Изглежда, тя не иска и приятелството ми.
Ако беше казала, че ще опита да ме обикне...
Господи!
Какво?
Извика ли ме?
Не съм. Откъде ти хрумна?
Зная! Ако беше ме повикала, щеше да настъпи края на света.
Нима тя би хвърлила топката по мен?
Що за куче го направи?
В пет часа сутринта ще дойда на терасата да уча.
Добре. Какво ме интересува това?
Топката... 5:00 ч... терасата...
На това момиче е предначертано цял живот да страда с теб.
Как се добра до нея?
Върви ти на теб.
Първо преспи с нея. После тя със сигурност ще остане с теб.
Глупак!
Смяташ, че това е добър съвет?
Върху това няма да построиш щастието си.
Донесе ли будилника?
Вземи.
Не можа ли да избереш по-подходящо време за среща?
Какво ще правиш на среща в 5:00 ч?
Стига си дрънкал. Лека нощ!
Обичам ли го?
Какво има?
Ще звънне ли точно в пет часа?
Да не се успим?
Кълна се, ще звънне.
Заклевам се в живота си.
Утре имам интервю. Моля те, остави ме да поспя.
Проверявах дали звъни.
Извинете ме. Заспивайте отново.
Какво има пак?
Лакшми, започна да ръми.
Какво ще стане, ако се намокри и не звънне?
Даже и циклон да премине, аз ще те събудя в пет часа.
Ако не ме оставиш да спя...
ще стана убиец. Млъкни и заспивай!
Тази бутон... алармата ще се включи, само ако е натиснат, нали?
Идиот! Какво си се залепил за мен?
Убиваш ме!
Мръсно куче... идиот... негодник...
Ако ме събудиш още веднъж, ще умра точно тук.
Кадир... Кадир...
Добре дошъл, ангел...
Той цяла нощ ме буди за проклетия си будилник.
Сега и ти. Какво искаш?
Кадир...
Ето тук... под бялата завивка. Това е Кадир.
Разбра ли?
Събуди го и го вземай.
Вървете някъде по-далече.
Умолявам ви. Оставете поне два часа да поспя.
В 7:00 ч. имам интервю.
Защо сте си определили среща толкова рано?
Кадир...
Съжалявам. 5:00 ч. ли е вече?
Да. Да вървим.
Господи!
Хей, заваля...
Рогозката се намокри. Събирайте всичко... бързо!
Стана много студено. Побързайте.
Слушай, не си въобразявай нищо, само защото съм тук.
Между нас няма нищо и не може да има.
Дойдох, за да ти кажа това.
Добре. - Какво "добре"?
Моля те, Анита, моля те, обичай ме... - Хей...
Обичай ме, моля те... обичай ме!
Анита, моля те... обичай ме!
Защо се държиш така неприлично?
Виж, това не е любов.
Просто привързаност... това е всичко.
Не трябва да се държиш така.
Първо започни да учиш прилежно.
Ако вземеш изпитите, можеш да учиш в МБА.
Две години. Аз също ще завърша обучението си.
Още две години.
След това ще си намерим добра работа.
Ще станат 4 години.
Никакво общуване през това време.
Ако след тези 4 години чувствата ти не се променят...
...ще дойдеш и ще говориш с родителите ми.
Ако те се съгласят, ще се оженим.
Ако не се съгласят, ще си тръгнеш.
Ако през тези години се влюбиш в друго момиче,
спокойно можеш да се ожениш за нея.
Няма да имам нищо против.
Това е! Разбра ли?
Дъждът спря ли?
Добре. Стой тук и гледай да не дойде някой.
Ние ще поговорим на терасата. Разбра ли?
Господи! За кого ме вземат те?
Хайде! Провалих се изпитите и трябва да умра! Прегази ме!
Хей, полудял ли си?
Анита, ти върви. Аз ще го отведа.
Тръгвай, Анита! Върви си!
Не ти ли казах по-рано, че не мога да уча?
Върви и се омъжи за този Кишор.
Какво да направя? Много пъти се опитвах. Но нито веднъж не успях.
Учих усилено.
Но всеки път, когато помислех за изпитите и чувах погребалните си звънове.
Трябва да си роден за това.
Аз съм безполезен глупак. Ти продължавай...
Не можах да достигна нивото ти. Моля те, върви си.
Значи, не можеш да учиш, така ли?
Аз съм такъв, какъвто... - Млъкни!
Добре. Какво смяташ да правиш тогава?
Ще си намеря работа на дневна надница.
Това е нивото ми.
Ще отида в магазина за велосипеди или ще стана монтьор.
Можеш ли да свириш на китара, виола или нещо друго?
Умееш ли да рисуваш?
Интересуваш ли се от бизнес? Стокова борса, ценни книжа?
Какво?
Журналистика, въздухоплаване... За всичко трябва да се учи.
Написал ли си нещо? Поема... есе?
Анита, безполезно е да питаш.
Аз съм различен. Нищо не зная.
Ям много и се шляя наоколо.
Помоли ме да пребия някого и ще го направя. Това е всичко.
Ако искаш, мога да се присъединя към някоя банда.
Там ще печеля много.
Хей, Анита!
Глупак!
Анита, не го разбирай погрешно.
Той казва истината.
Ние сме приятели от много години. Познавам го добре.
Той не умее нищо.
Всеки човек си има талант.
Просто не всеки го знае.
Той също има някакъв талант.
Не, Анита. - Хей...
Ти сам не го осъзнаваш.
Помисли добре.
Някой все за нещо те цени.
Не, Анита. Нищо подобно.
Всички ме обиждат, наричайки ме негодник, измамник...
Как може да нямаш някакъв талант?
Ти човек ли си или животно?
Даже кравите дърпат каруцата.
А ти само ядеш и спиш? Кажи... какво умееш?
Кажи ми!
Проклятие!
Нищо не умея! Моля те, остави ме!
Никой не ми е нужен. Вървете си...
Анита, успокой се. Той казва истината.
Знае как да разглоби и сглоби мотоциклет. Нищо повече.
Моля те, остави го.
Повтори...
Какво каза сега?
За мотоциклета.
Може да разглоби и сглоби мотоциклет.
С очите си видях как го прави.
Може да разглоби и сглоби мотоциклет?
Да. И без да губи нито една гайка.
Отлично го прави.
Добре дошли. Забравих името ви...
Ах, да! Анита... какво има?
Отново искате да ме поканите в колежа?
Не, господине. Тук съм за нещо друго...
Моля ви, побързайте.
Имате 5 минути. Имам още много работа.
Господине, вие казахте, че с готовност ще помагате на талантливи младежи.
Да, така е.
Името му е Кадир. Притежава истински талант.
Може да разглоби мотоциклет на части и веднага да го сглоби.
Ако го вземете на работа...
Нещо не ми се вярва.)
Моля ви, не ми губете времето.
Имам работа. - Господине, моля ви...
Вижте на какво е способен... Моля ви!
Само 15 минути. Ако искате да обядвате...
ние можем да почакаме, господине.
Моля ви, господине. - Моля ви...
Сглоби този мотоциклет.
Побързай. Имаш само 15 минути.
Съгласих се само заради нея.
Господине... една секунда. Моля ви...
Какво стана?
Не мога да го направя.
Просто опитай. - Не мога.
Да си вървим, Анита.
Тръгвай.
Аз няма да отида никъде. Ти върви.
Обичам те, Кадир.
Толкова дълго очаква тези думи. Сега ги казах.
Сега можеш да си вървиш вкъщи.
Виж...
Не искаш ли момиче като мен да ти стане съпруга?
Кишор ми подхожда повече.
Не, Анита! - Обичам те, Кадир!
Как ще издържаш семейство?
Обичам те... обичам те...
Или забрави страха си или забрави мен.
Господине, сега той ще го направи.
Да вървим, Лакшми.
Да не му пречим.
Почакай го отвън, а аз трябва да отида в колежа.
Вземи. Купи цяла бутилка.
Да отидем на терасата и да си устроим парти. Ще се забавляваме.
Ще отида сам, за да не затворят магазина.
Ти приготви закуска.
Ще се съберем точно в 22:00 ч.
Получи ли работата?
Откъде взе тези 500 рупии?
От вкъщи.
Трябва да почерпя приятелите си, нали?
Каза ли на родителите си, че вече имаш работа?
Не. - Защо?
Анита, не познаваш семейството ми. Забрави за тях.
Първо трябваше да кажа на теб. Но приятелите ми ме срещнаха...
Защо не каза на родителите си?
Казах ти да забравиш за това! - Защо?
Той много пъти ме е пребивал като куче!
Ако му кажа, той пак ще намери причина да ме засегне.
Не му харесват моите успехи.
И какво?
Помолих за нова квартира.
След първата заплата ще се пренеса тук.
Защо не се пренесе по-рано?
Защото не можеш.
Ако се изнесеш, трябва да просиш. Права ли съм?
Имате нужда от родителите си, докато постигнете нещо.
След това ги изоставяте.
Оправдаваш се с това, че те обиждали и биели.
Винаги си бил егоист!
Поне веднъж помислил ли си за баща си?
Мотаеш се без работа. Ако нещо те разтревожи...
той урежда всичко.
Колко ядосан и разтревожен трябва да е той?
Ако излива гнева си върху теб, като те обижда и бие...
какво губиш ти? Той е твой баща, нали?
Аз също те ударих с обувката си.
Това можа да го изтърпиш.
Но не понасяш, когато собственият ти баща те наказва.
Това е голям грях и лежи на съвестта ти.
Докато е жив, няма да разбереш какво означава баща ти за теб.
Ще го разбереш само след смъртта му.
Трябва да налея киселина в устата ти, заради липсата на уважение към баща ти.
Не мога да те гледам, разбра ли?
Какво е това?
Получих работа в "Hero Honda"
Механик...?
Значи, няма да учиш?
Ако беше казал по-рано...
нямаше да хвърля толкова пари за колежа.
Защо ти трябваше да ни баламосваш, че ще учиш?
Вземи си това и се махай.
Някога потърсил ли си моето одобрение за каквото и да е било?
Върви.
Върви... защо стоиш?
Това добра работа ли е?
И още как! Мислиш, че е лесно да получиш работа в "Hero Honda"?
Хората умират да започнат работа там.
Той спи ли?
Да. Даже не е ял.
Можеше да го похвалиш.
И какво да му кажа.
През всички тези години го биех и обиждах.
Ако сега смекча тона си,
може да помисли, че съм го направил за пари.
Не! Защо реши така?
Скъпи...
Скъпи, защо плачеш?
Нашият син също има талант.
Как ме гледаше, когато ми донесе писмото...
Кой ще посмее сега да ми каже, че синът ми е безполезен?
Добре, хайде да спим.
Няма начин! Синът ми работи в "Hero Honda"!
Гордея се с него! - Кой друг, освен теб би се гордял.
Защо го биеше толкова време?
Имах причини.
Биех го за негово добро.
Дадоха ми го от офиса.
Ще го удържат от заплатата ми.
Това е първото, което си купувам със собствени пари.
Искам ти да седнеш първа на него.
Затова веднага дойдох тук.
Добре.
Ще отида до една приятелка, мамо.
Добре, само не закъснявай.
Лакшми, нали родителите ти ги няма у дома?
Дай ми ключа. - Изчезни.
Моля те, приятел, ние с Анита искаме да останем сами.
Забрави за това. Ако някой ви види?
Умолявам те, приятелю! - По дяволите!
Никой няма да ни види. - Вземи.
Благодаря, дебелак!
Колко е часа?
Не трябва да те моля за това, но не мога да се сдържа.
Но може само да те попитам, нали?
Мога ли да те целуна?
Много искам да те целуна. Само не се сърди.
Моля те... тук, не там. Само веднъж...
Добре, забрави! Няма нужда да ме обиждаш.
Направи го по-бързо.
Страхувам се.
Взела ли си вана? - Трябва да вървя...
Обичаш го? Какви са тези глупости?
Не, мамо... - Лъжеш ли ме?
Затова ли учи досега?
Ние врагове ли сме ти?
Мамо, те са добри хора. Ако поговориш с тях...
За какво да си говоря с тях? - Ще поговоря с татко.
Искаш да говориш с баща си? За какво искаш да говориш с него?
Той веднага ще се разведе с мен. Тогава ще бъдеш спокойна!
Защо разрушаваш живота ни?
Добре, госпожо. Те са млади и влюбени.
Сега разбрах,
че дъщеря ви е променила сина ми и е помогнала да си намери работа.
За половин година такава промяна!
Ако тя бъде с него цял живот, той ще стане уважаван човек.
Ако сте съгласни и кастата не е толкова важна за вас...
Моля ви... Не съм тук, за да говоря за брак.
За вашето семейство това е обикновена ситуация.
Но ако съпругът ми узнае... той ще умре!
Роднините ще се отвърнат от нас. Моля ви, оставете ни на спокойствие.
Но ние... - Моля ви!
Отдавна ни познавате и казвате такива неща?
Ако бях го казала по-рано, този проблем нямаше да съществува.
Кракът на дъщеря ми няма да стъпи навън.
Доверявах ви се и помолих да се грижите за моето момиче.
Той също има сестра.
Можеше да се отнася към дъщеря ми като към воя сестра.
Вижте, не дойдох, за да говорим. Донесох ви това.
Тук е всичко, което синът ви е подарил на дъщеря ми.
Дъщеря ми също му е направила много подаръци.
Имам списък.
След като ми дадете всичко, веднага ще си тръгна от тук.
Тя трябва да стане снаха в друг дом.
Какво ще стане, ако синът ви започне да я шантажира с тези подаръци?
Моля ви, кажете му да върне всичко.
Дай й всичко. Тя казва, че може да я шантажираш...
Закъснявам.
Тук има само девет картички.
Всичко е тук, с изключение на едно.
Паспортната снимка на дъщеря ми.
Тя ти я е подарила. Моля те...
Това е всичко, лельо. Кълна се, нямам нищо друго.
Дъщеря ми няма да ме лъже. Дай ми я веднага.
Не, лельо. Това е всичко.
Не създавай излишни проблеми. В него е снимката на дъщеря ми.
Дъщеря ми е написала нещо на нея.
Нека да я даде или ще извикам полиция.
Не ни заплашвайте.
Ако ние започнем да говорим, няма да може да го понесете.
Кадир, върни снимката.
Татко, кълна се... снимката не е у мен.
Негодник! Ще я дадеш ли или не?
Съобразявайте се какво говорите или... - Какво ще направите?
Дошли сте в дома ни да ни оскърбявате. Първо се научете на уважение.
Какво е това, Гомати. - Моля ви, почакайте.
Кадир, върни снимката! Защо трябва да търпиш тези обиди?
Освободили са апартамента?
Заминали са през нощта, без да кажат на никого.
Къде беше?
Анита се обади и остави адреса си.
Кога? - В 18:00 ч.
Назначили са дата за сватбата. Помоли ме да ти кажа това.
Няма да те изоставя.
Достатъчно, Кадир. Иди си у дома.
Не си ли си отишъл у дома?
Анита каза, че ще дойде.
Колко време ще отнеме.
Може да поговорим около час. После ще трябва да се прибира у дома.
Добре. Ще дойда към 22:00 ч.
Разрешавам й, защото това е твоята сватба.
Знаеш проблемите ни. Бъди внимателна.
Анита няма да се осмели, но ако той направи нещо...
Господи, лельо! Не се тревожи. Всичко ще бъде наред.
С нас идва и леля ми.
Не се вълнувай. Това са само два дни.
Когато се върне, ще бъде много щастлива.
Ще поговорим с нея и тя ще разбере всичко.
Да вървим, Анита.
Моля ви, грижете се за нея.
Не се тревожи. Ще се грижа за нея.
Спрете... спрете...
Какво има, скъпа? В тоалетна ли ти се ходи?
Не, лельо. - Тогава защо спряхме?
Моля те, млъкни поне за секунда.
Господи! Кой е той? Какво прави?
Защо излизате?
Господи! - Здравейте. - Господи! Хей...
Ти си любимата ми леля.
Това е приятелят на Анита. Те се обичат.
И какво?
Родителите й са против. Това е проблем.
Следващият месец ще я омъжват за друг.
Господи! Те се канят да избягат тайно?
Не, лельо. Те трябва да помислят и за бъдещето.
По друг начин не могат да се срещнат.
На Анита не й разрешават да излиза от вкъщи.
Ти си любимата ми леля, нали?
Остани с тях един ден и доведи Анита на сватбата ми.
Никой нищо няма да заподозре.
Господи! Не мога! Страхувам се от майка й.
Моля те, лельо. - О, Боже! - Довиждане.
Изправете се вече.
Скъпа, ти си от добро семейство.
А той изглежда като бандит.
Надявам се да няма проблеми.
Мини от тази страна. Хайде... ела тук.
Седни.
Хей, изправи се.
Ако ме докоснеш, ще те убия. Не ми харесваш!
За първи път ми се случва нещо подобно.
Не зная какво да правя сега...
Да?
Аз съм майката. Това са децата ми.
Дайте ми стая... Стая...
Извинете, попълнете тази бланка.
Сега ще се върна.
Той ми даде някакви бланки. - Лельо!
Не съм ти никаква леля.
Добре, бабо. Защо взе само една стая?
Пристигнахме от Мадрас, за да стоим с вас?
Трябва ни отделна стая.
Сега ще си събуя обувката. За каква ме смяташ?
Няма да ви позволя да останете насаме, докато не отидем на сватбата.
Лельо, минаваш всички граници.
За какво говориш?
Господи! Той е бандит, скъпа!
Наистина ли имаш нужда от него? Помисли си добре.
Моля ви, госпожо... Заради мен.
Господи! Не искам да мисля как ще приключи това.
Госпожо, дайте ми още една стая.
Ние с дъщеря ми ще бъдем в едната стая.
Синът ми ще бъде в другата.
Той е бандит. Страхувам се да остана с него.
Казах ви, че е мой син, но не е така.
Той е непознат. Госпожо, дайте ми ключа.
Не мога повече да говоря. Ще получа удар!
Не зная какво ще стане с мен тогава.
Анита, какво ще правим сега?
Страхувам се да не те изгубя.
Моля те, Кадир... вече е късно. Да говорим утре.
Искам поне за малко да бъда щастлива.
Не говори така. Имаме време до утре.
Помисли добре и вземи правилно решение.
Добре, че ме взе с теб...
иначе щях да полудея, без да те видя.
Господи, Анита!
Какво?
Какво е това... пред мен?
И какво? Какво толкова е станало?
Аз се преобличам само пред теб.
Добре, ти легни тук. Аз ще спя на балкона.
Много ми е задушно тук.
Ако вярваш в себе си, можеш да легнеш на леглото.
Вярвам.
Но ако случайно положа ръката си върху теб...
И какво?
Анита, тогава няма съм способен да се контролирам!
Знаеш как може да завърши това.
Добре. И какво?
Отдадох ти сърцето си. Защо не мога да ти отдам и тялото си?
Какво? Не си очаквал да чуеш от мен това?
И аз сама не разбирам...
Последните два дни не мога да си намеря място.
Страхувам се от всичко.
Искам да се скрия от целият свят.
Разбирам, че не постъпвам правилно.
Дойдох тук с теб, в една стая съм с теб...
Всичко това е неправилно.
Но нищо не мога да направя.
Нещо ме принуждава да постъпвам така.
Кадир, сърцето ми има да ти каже много неща.
Позволи ми да бъда искрена.
Искам да бъда твоя жена даже и за една минута.
Истинска жена. Да ти принадлежа с душата и тялото си.
Преди само ти чувстваше това.
Сега те разбирам.
Анита, говориш много странно.
Всъщност това ти ли си?
От най-малкия ми допир до теб ти се ядосваш.
Как можех да ти позволя да ме докосваш?
Тогава не можех да ти вярвам.
А сега?
Сега моят Кадир ме слуша. Започна работа...
Печели пари...
Ако имам проблеми, той ще ме защити.
Той е смел мъж и много ме обича.
Какво друго е нужно на една жена?
Сега разбрах.
Ако го направим, семейството ти няма да може да ни раздели.
Те ще са принудени да те омъжат за мен. Това е планът ти, нали?
Може и така да се каже.
Представи си, че ме омъжат за Кишор.
В името на истинската ни любов,
мога да ти даря поне тези щастливи мигове.
Всеки път, когато той ме докосва, ще мисля само за теб.
Говоря глупости, нали?
Кадир, аз съм полудяла. Моля те, не казвай нищо.
Аз искам това. Ако ти не искаш, можеш да си вървиш.
Изглежда, че трябва да те умолявам.
Знаеш ли колко време ми трябваше, за да се реша на това?
Искам да съхраня тези спомени през целият си живот.
Ако не ме разбираш... забрави. - Не, Анита.
Анита, това ми прилича на сън. Не мога да повярвам, че е истина.
Време за януарският сняг...
Променям се под погледа ти...
Устните ти галят шията ми...
Обхваща ме сладка нега...
Свенливостта ми се стопява в обятията ти...
Време за януарският сняг...
Променям се под погледа ти...
Тялото ми истинско ли е или това е измама?
Момче, къде остана смелостта ти?
Не ми е нужно детско легло.
Вече не си девица, щом те докосвам с погледа си.
Любовта не е пълна без страст.
Това не е храм, за да стоиш кротко...
Без пчели цветята не могат да се нарекат цветя.
Танцьорките не трябва да се смущават.
Под лунната светлина през Януари цветята разцъфват...
Луната е обвита във воал...
За първи път болката ще се превърне в удоволствие.
Свенливостта й я краси...
Ако едното око казва "не", другото те приканва...
Едната ръка те отблъсва, другата те обгръща...
Позволи на пръстите си да се зареят в косите ми...
Ушите ми, шията ми... всичко копнее за горещите ти целувки.
Свенливостта ми се стопява в обятията ти...
Под лунната светлина през Януари цветята разцъфват...
Луната е обвита във воал...
Устните ти галят шията ми...
Обхваща ме сладка нега...
Свенливостта ми се стопява в обятията ти...
Колко е часа?
Не зная.
Пуши ми се.
Какво?
Чувствам се странно. Иска ми се да полетя...
Много съм щастлив.
Ти... също ли...?
Искаш да знаеш дали съм щастлива, колкото теб?
Да.
Мисля само за едно.
С любов ли ме докосваш или само със страст.
Ако не е имало любов, е равносилно на изнасилване.
Не, скъпи. Чувствах любовта ти във всяка твоя ласка.
Докосваше ме със страх, че можеш да ми причиниш болка.
Това ми харесва.
Гордея се с това, което се случи между нас.
Утре, когато се приберем...
Ще го обсъдим утре.
Ще ми говориш ли през цялата нощ?
Какво?
Ще спя, държейки те за ръката.
Отдадох ти се напълно. Няма да ме изоставиш сега, нали?
Искаш ли да отидем сега? Храмът е отворен.
Ще се оженим.
Още в началото ти казах, че искам да се оженя за теб.
Само твоето семейство е против това.
Не искам тази нощ да свършва.
Малкият ми, ела тук...
Моето момче говори прекалено много.
Нищо не разбирам. - Нищо не разбираш.
Ти каза, че утре ще мислим за проблемите си.
Утре вече настъпи.
Имам 5000 рупии. Първо трябва да купим благовещаещият гердан.
После нови дрехи... не, първо ще се оженим...
Първо нека закусим.
Видях добър ресторант на отсрещната страна.
А после?
После ще отведем леля на сватбата. Жал ми е за нея.
После?
После ще се приберем вкъщи.
Ти ще си отидеш в своя дом, а аз - в моя.
Да става, каквото ще става.
В крайна сметка, поне един ден бяхме заедно.
Шегуваш ли се?
Снощи ми каза, че аз съм твоят мъж.
Сега ми казваш да си отивам у дома.
Какво искаш да направя?
Потърпи малко. Ще опитам да разубедя мама.
Виж, Анита. Напълно съм сериозен. До сега живях без теб.
Но отсега нататък няма да мога да живея без теб. Ще умра!
Какво говориш?
Какво искаш?
Хайде, сега ще отидем и ще се оженим.
После можеш да отиваш, където си искаш.
Не мога да го направя. - Защо?
Баща ми получи вече два инфаркта.
Ако нещо се случи с него заради нас,
до края на живота си ще чувствам вина.
Ако сега ме изоставиш и си тръгнеш... ще умра!
Това по-добре ли е за теб?
Доведе ме тук, за да ме оставиш на средата на пътя?
Допуснах грешка.
Отдадох ти се, за да те направя щастлив.
Каква глупост!
Сега искаш същото всеки ден. Затова говориш така.
Прости ми.
Върви си...
Каза, че съм се възползвал от теб.
Добре...
Докторът каза, че утре може да те изпишат.
Баща ти отиде да телефонира, майка ти говори с доктора.
Анита е в съседната стая.
Направиха й инжекция, за да се успокои.
Какво има? В тоалетна ли ти се ходи?
Искам да видя Анита.
Не трябва. Там са родителите й.
Само ще я погледна. - Чуй ме...
Майка й не трябва да те вижда.
Чуваш ли ме? Ти какво, не разбираш ли?
Лягай!
Ако баща ти разбере, ще ми се кара.
Не, приятелю. Досега тя беше до мен...
Сигурно се е случило нещо с нея.
Ще отида да я видя.
Ще се успокоя, след като видя, че спи.
Добре, ще отидем при нея после. Само да си тръгнат, нали?
Върви... помогнете му.
Затвори вратата!
Кои сте вие? И вие ли искате да видите тялото на момичето?
Кадир... моля те, не гледай. Няма да можеш да го понесеш!
Трябва да платите 50 рупии.
Хей, защо отваряш всички?
Престани!
Господи!
Дръжте го!
Какво правиш?
Ако ме беше помолил, щях да ти я покажа.
Отдръпни се.
Загинала е на място. Невъзможно е да я разпознаеш.
От лицето й не е останало нищо.
Господине, това е той.
Кадир, защо си дошъл тук?
Моля ви, стойте там.
Те казват, че си отвлякъл дъщеря им.
Вляно ли е?
Или тя тръгна доброволно с теб?
Отговаряй!
Сама ли се хвърли под колата?
Или ти я блъсна?
Може би си й казал, че ще се ожениш за нея.
Тя ти е повярвала и е преспала с теб.
На сутринта си я изоставил.
Прав ли съм?
В практиката си съм срещал много подобни случаи.
Отговаряй!
Господине!
Безполезно е... трябва да го отведем в участъка и...
Толкова я обичах, господине.
Дълго се опитвах да я спечеля.
Но тя не ме обичаше.
Узнавайки, че отива на сватбата на приятелката си,
тръгнах след нея.
Излъгах я, че баща й се е почувствал зле и тя трябва да се върне с мен.
Тя ми повярва и тръгна.
Докато пресичаше...
Нищо не съм направил, господине.
Не ви ли казах...
че дъщеря ми не би направила нищо лошо?
А този грешник е способен на всичко!
Защо никой не ми повярва?
Тя е Богиня!
Тя е Богинята в дома ни!
Ти уби дъщеря ми! Ти си грешник!
Какво сме ти причинили?
Сега даже не можем да видим лицето й за последно!
Убиец!
Пуснете ме... ще го убия!
Ще го убия...
Какво има? Оттегляте си жалбата?
Колко момичета още искате да погуби?
Госпожо, трябва да подадете жалба против него.
Ще го хвърля зад решетките за 10 години.
Това е непоносимо...
Кадир, погледни приятелите си...
Скъпи, помоли го да каже поне дума. Господи!
Той е жив, но всъщност е мъртъв.
Кадир, ти защити честта на семейството им.
Ако беше казал и дума пред полицията...
Сега тя ще продължи да живее като ангел в сърцата на всички.
Помня те! Беше толкова близо до мен, а после изчезна...
Живея само заради теб...
Сега усещам, че си до мен...
Как да прочета невидимото писмо?
Живея само заради теб...
Сега усещам, че си до мен...
Сенките на дърветата ще попитат за теб... какво мога да им кажа?
Харесва ли ти мълчанието на увехналото цвете?
Стаята ми очаква звъна на гривните ти... какво мога да й кажа?
Може ли да се чуе звънът на счупени гривни?
Къде са тези пръсти, които сгряваха ръката ми?
Не мога да склоня глава на рамото ти, защото теб те няма...
Преди да се е изпълнила първата ми мечта...
аз я изгубих.
Помня те! Беше толкова близо до мен, а после изчезна...
Живея само заради теб.
Хей, махни се... върви от другата страна!
Бийте го!
Анита!
Здравей...
Обичам те.
Аз също те обичам.
Не се самоубивай.
Не можеш да умреш по собствено желание.
Трябва да направиш това, за което си се родил.
Щом Бог те е оставил сред живите, значи си има причина.
Ако ти умреш, кой ще се грижи за семейството ти?
Без теб...
Без мен?
Всичко което погледнеш ти напомня за мен.
Тогава защо искаш да умреш и да заличиш всички спомени за мен?
Вместо това можеш да живееш и аз ще живея в спомените ти.
Добре.
Време е да тръгвам.
Не плачи.
Не си тръгвай, Анита... моля те!
Пак ще дойда.
Ти седни и пийни кафе.
Помисли добре и ще разбереш всичко.
Сбогом.
Не се обръщай, Кадир.
Продължи живота си!
Анита!
Закъснях ли?
Не.
Мислех, че няма да дойдеш днес.
Ако не дойда, ти ще се разсърдиш.
Как върви работата?
Много добре.
Днес присъствах на събранието на борда на директорите.
Шефът ми предложи партньорство.
Казах му, че трябва да помисля, преди да се съглася.
Не се съгласявай. Ти получи магистърска степен.
Не оставай на тази работа.
Имаш много предложения, нали?
Избери най-доброто.
Къде ще вечеряме?
Където искаш.
Но ще ме пуснеш точно в 10:00 ч.
Трябва да се прибера у дома.
Иначе татко ще ми се кара.
Повтаряш същото всеки ден.
Какво можем да направим? Нямаме друг избор, докато не се оженим.
Защо не отидем сега? Храмът е още отворен...
Хайде да се оженим!
Ти отново ли започваш? Добре, да отиваме да вечеряме.
Кога ще се оженим? Скоро ще остарея.
Не ми викай, иначе... - Какво ще направиш?
Това ми се полага, щом ме придружава маймуна!
Обиждаш ме на хинди?
Кадир, ще те убия!
Не, Кадир...
Престани, боли ме!
Анита, не ме бий... - Кадир, пусни ме...
Превод: GoddessDiana